Bara en varelse har skapat sig ett
liv i varje livsmiljö på jorden.
Den varelsen är vi.
Vi använder vår uppfinningsrikedom
för att överleva i vildmarken.
Långt ifrån städernas ljus.
Ansikte mot ansikte
med den bistra naturen.
Det här är människans planet.
Berg är bland de mest
skoningslösa miljöerna på jorden.
Vädret kan skifta från tropiskt
till arktiskt på några få timmar.
Ju högre man kommer,
desto hårdare blir det-
- tills till och med
syret försvinner.
Men miljontals människor
bor i bergen.
De är antingen
på flykt från konflikter-
- eller också utnyttjar de resurser
som inte finns någon annanstans.
För att överleva har de fått
anpassa sig på uppfinningsrika vis.
Här är deras berättelser.
Altajbergen i Mongoliet är bland
jordens mest avsides belägna.
För människorna
som lever i det karga landskapet-
- är jakt näst intill omöjligt.
Såvida man inte får hjälp.
Sailau Jadik och hans son Berik
är kasaker.
I dag letar de
efter den ultimata jaktpartnern.
En kungsörn.
Med en örn
kan man jaga vad som helst.
Det finns inte
en bättre jägare på jorden.
De här ungarna
är nästan redo att lämna boet.
Om sextonårige Berik kan fånga en-
- är det första steget mot
att bli kasakjägare som sin far.
Det är ett stort första steg.
Var väldigt försiktig.
Försök att inte trampa på ungarna.
Ända sen kasakerna
flydde upp i bergen för 200 år sen-
- har de fångat örnungar.
Örnens ögon är många gånger
skarpare än människans-
- och får syn på bytet
på två kilometers avstånd.
Kan Berik lära örnen
att jaga åt honom-
- blir han en av ett par hundra
kasaker som fortfarande kan det.
Bra, Berik. Altajs mäktiga fågel.
Berik ger örnen namnet Balapan.
Om han lyckas,
så blir Balapan hans jaktpartner.
Men att dressera henne
tar fem månader.
Fem månader senare ska Berik
och den fullvuxna Balapan-
- ut på sin första jakt tillsammans.
De är ute efter en korsakräv.
Den är så skygg att bara en örn
har en chans att fånga den.
För att Balapan ska kunna ta räven
måste hon upp på högre mark.
Det här är en perfekt utsiktsplats
för att upptäcka minsta rörelse.
Titta. Jag tror
att räven gömmer sig där.
Den är bland de där klipporna.
När jag säger till
gör du örnen beredd.
Släpp henne
när hon får syn på räven.
Berik hoppas att Balapans
jaktinstinkt ska ta över.
Var beredd!
Balapan misslyckades.
Det oroar Berik.
Har hon instinkten att döda?
Traditionellt bildar jägare och örn
ett par i sju år-
- innan de släpps fria.
Men Berik har sina tvivel.
Var inte ledsen.
Hon har aldrig sett en räv springa.
I morgon missar hon inte.
I gryningen återvänder
far och son till bergen.
Kan Balapan inte fånga en räv-
- måste Berik släppa henne och
hitta en annan örn att dressera.
Balapan har fångat räven,
precis som hon dresserats till.
Nu är det en kamp på liv och död.
Sailau dödar räven
så snabbt han kan.
Enligt traditionen
får Balapan rävens lungor.
Rävens tjocka päls
används till vinterkläder.
Berik har visat sig
vara en duktig kasakjägare.
Gratulerar, min son.
Du har gjort din far glad.
Nu är du en man av ditt folk.
Så länge de har levt i Altajbergen-
- har kasakerna
varit beroende av örnar.
Men inte alla bergsfolk
får hjälp av vilda djur.
Vid kanten av Östafrikas
gravsänkesystem-
- har vulkanisk aktivitet
skapat de etiopiska Simienbergen.
Enorma klippor
utgör en naturlig fästning-
- där folk i århundraden
har sökt tillflykt från konflikter.
Byn Getabit
ligger i ett landskap så vertikalt-
- att invånarna bara kan odla säd
på små jordremsor på klippkanterna.
Men 200 meter djupa avgrunder
är deras minsta bekymmer.
I dag är det
den årliga skördedagen-
- och säden attackeras
av en hungrig fiende.
De här geladaaporna
älskar att stjäla böndernas säd.
Flockar på upp emot 600 strövar
omkring på klipporna runt byn.
Anförda av hannar med
huggtänder större än ett lejons.
De är listiga tjuvar.
Som försvar mot aporna
är bönderna beroende av barnen.
Såsom tolvårige Dereje.
Geladaaporna är väldigt starka.
De har dödat många får.
Många människor har blivit skadade.
Bort härifrån!
Jag känner stor ilska mot dem.
Eftersom området
ligger vid en nationalpark-
- är geladorna skyddade.
Stick!
Dödar man en gelada,
så får man sju års fängelse.
Så man är tvungen
att skrämma bort dem.
När kvällen närmar sig
upphör geladornas plundringståg.
Men Derejes grödor
är mogna för skörd.
Han vet att aporna anfaller
ännu våldsammare i morgon.
Tillsammans med sina syskon
slår han läger vid fälten.
De har ätit mycket säd i dag.
Tänk om det kommer en stor flock.
Den stora kommer att jaga mig.
Du måste försvara dig.
Jaga bort den.
På natten sjunker temperaturen
till under fryspunkten.
Apornas tjocka päls
är anpassad till kylan-
- men människor kurar ihop sig
tillsammans för värme.
I gryningen anfaller aporna.
Några stora hannar
angriper Derejes höstack.
Han jagar bort dem,
men de är listiga.
Det var en avledningsmanöver.
I andra änden av fältet
inleds det egentliga anfallet.
En flock som den här kan
rensa ett fält på några minuter.
Se upp, geladorna anfaller!
De har precis
sprungit in på fältet!
Vilket håll kommer de ifrån?
De äter av säden
på den andra sidan.
Om Dereje inte skyndar sig,
försvinner familjens vinterförråd.
Dereje klarade det.
Han jagade geladorna på flykt.
Äntligen skördas säden.
Jag är glad.
Mina fält är i säkerhet.
Jag är glad
att jag kan sova hemma nu.
Dereje bor i Simienbergen för att
hans förfäder sökte tillflykt här.
Men på vissa platser på jorden
bosätter folk sig i bergen-
- för att det finns något
i den miljön som de vill åt.
Berg bildas när
kontinentalplattor stöter samman.
Den omvälvningen blottlägger ofta
en rikedom av värdefulla mineraler.
Ingenstans mer än här i Indonesien-
- där det finns fler aktiva vulkaner
än i något annat land.
Man riskerar livet för en mineral
som är viktig inom industrin:
Svavel.
Hartomo och Sulaiman
är svavelgruvarbetare.
De ska till en plats
som få törs gå till.
In i hjärtat av en aktiv vulkan.
Det finns många stora berg, men
bara ett med det svavel vi behöver.
Det här är ljenkratern, en av
världens mest giftiga platser.
I mitten av kratern ligger en sjö
fylld med 2,5 miljoner ton syra.
Ur bergets djup
strömmar giftiga gaser-
- som har kostat 74 gruvarbetare
livet de senaste 40 åren.
Bergets gaser är farliga.
Man kan svimma av dem.
Våra familjer är oroliga
när vi ska ner hit.
Nivån av svavelväte som de inandas-
- är 40 gånger högre
än vad som anses säkert.
Med tiden förstör det deras lungor.
Gasen bränner i ögonen-
- och det gör ont
i svalget och bröstet.
När de har tillräckligt med svavel-
- bär Hartomo och Sulaiman upp det
200 meter till kraterns rand.
Varje man bär 90 kilo.
Nästan en och en halv gång
deras egen kroppsvikt.
Arbetet är väldigt påfrestande
för gruvarbetarnas kroppar.
Det sägs att det här arbetet
kan förkorta ens liv.
Jag gör det
för att försörja min familj.
Inget annat arbete
är så bra betalt.
Sulaiman och Hartomo
får fem dollar per lass.
Gruvarbetares liv
har alltid varit hårt.
Inte bara gruvarbetarna
har det svårt.
För vissa uppe i bergen
är det svårt att ens hitta mat.
I södra Stilla havet finns världens
näst största ö: Nya Guinea.
Det här är ett av jordens
mest frodiga bergslandskap.
Det finns gott om vatten
och skyddade dalar-
- så de här bergen myllrar av liv.
Men att jaga föda, särskilt kött,
är förvånansvärt svårt.
Marcus, Andrew och George är jägare
från Yangoru Boiken-stammen.
De och deras familjer har inte
ätit färskt kött på två veckor.
Men i dag ska det problemet lösas.
De hoppas kunna fånga flyghundar.
Om vi kan fånga en fladdermus,
kan vi ge våra familjer mat.
Mina barn frågar alltid
om jag har fladdermuskött med mig.
För att fånga en stor fladdermus
behöver man en stor fälla.
De här männen gör något drastiskt.
De förändrar
själva landskapets form.
Längs den här bergsryggen gör de
en tjugo meter lång korridor.
En genväg genom bergen
till fruktträden i fjärran.
Det är det perfekta stället
att locka fladdermössen i fällan.
Mina förfäder lärde oss
hur man gör det här.
De lärde oss
att göra korridorer och nät.
Som spindlarna
spinner männen ett enormt nät.
I mörkret kan fladdermössen
inte se det 39 meter höga nätet.
Nu återstår bara
två saker att göra.
Montera fladdermusalarmet.
Och be för
att fladdermössen flyger i fällan.
Att fånga fladdermöss
kräver tålamod.
Förut kom Marcus hem tomhänt
efter flera veckor på berget.
Men lyckas han fånga bara några få,
så är det värt ansträngningen.
En fladdermus med ris
kan livnära tolv personer.
Fladdermus, fladdermus!
Den hänger i nätet. Fort!
Döda den innan den smiter.
Den här stora hannen
kan livnära flera personer.
Det börjar bra, men med alla munnar
att mätta behöver de fler än en.
Allteftersom timmarna går flyger
fler och fler fladdermöss i fällan.
Under nattens lopp
fångar männen femton fladdermöss.
De tillagar två nu
och sparar resten.
Deras fångst förser familjerna
med protein i två veckor.
Det känns bra att få lite kött.
Allt på fladdermusen är ätligt,
till och med vingarna.
Vi tackar er, förfäder.
Att Andrew, Marcus och George
kan berget utan och innan-
- gör att de kan
livnära sina familjer.
I kallare klimat-
- innebär det skillnaden mellan
liv och död att känna till berget.
I de schweiziska alperna kan det
falla tio meter snö om året.
För miljontals skidåkare är det
en utmärkt anledning att åka hit.
Men ett kraftigt snöfall
kan också utgöra ett dödligt hot:
Laviner.
Med samma fart som ett expresståg
tillintetgör den allt i sin väg.
En vanlig vinter kan det förekomma
30000 laviner enbart i Schweiz.
Martin Mathys patrullerar på skidor
och är lavinjägare.
I dag har han ett stort problem.
I hemstaden Grindelwald
har det fallit stora mängder snö.
Risken för laviner är extremt hög.
Laviner kan
tillintetgöra bilar och tåg.
De kan begrava vägar.
Och byar.
Mitt jobb är att utlösa lavinerna-
- innan människorna gör det.
1000 meter över Grindelwald
ligger det beryktade Schwarzhorn.
Det är höljt i snö och är
en katastrof på väg att hända.
Martin måste utlösa en lavin
innan det faller mer snö.
I nödfall använder vi helikoptrar.
Det är det enda säkra sättet
att komma nära.
För att utlösa en lavin
behöver man mängder av dynamit.
Martin tar 50 kilo med sig.
Det är tillräckligt för
att spränga flera kvarter.
Med så mycket snö
blir mitt arbete hektiskt.
Adrenalinet pumpar,
men jag är inte rädd.
Martin når bergsryggen
och gör en laddning klar.
Han utlöser en minilavin,
som förflyttar tio ton snö.
Men det är inte tillräckligt.
Han måste göra om det.
Den här gången lyckas han.
Det här är lavinen
som gör berget säkert igen.
Naturen är väldigt stark.
Och laviner är en del av våra liv.
Men vi är förberedda på dem.
Uppe i Alperna har man lärt sig att
kontrollera laviner med teknologi.
Man det finns berg
där naturkrafterna inte kan tämjas.
Himalaya
är jordens högsta bergskedja.
Världens 100 högsta berg
ligger här.
Innanför de här topparna
lever 70 miljoner människor.
Många på höjder som utgör
ett hot för människokroppen.
I Doramba i Nepal står invånarna
inför ett smygande hot.
En farligt hög nivå av skadliga
uv-strålar bränner folks ögon.
I byn Balau har 65-åriga Teteeni
fått betala ett högt pris.
Hon är blind.
För tre år sen
började jag förlora synen.
Sen blev jag helt blind.
Men det är ingen idé
att gråta över det.
Teteeni vill inte låta blindheten
förstöra hennes liv.
Men enkla uppgifter som att hämta
vatten tar tid och kan bli farliga.
Blindheten beror på grå starr.
Grumling av ögonlinserna,
som förvärrats av solen.
Teteeni lever isolerat i Himalaya
och har ingen tillgång till läkare.
Men svaret på hennes böner
är kanske inte så långt borta.
Dr Sanduk Ruit från Katmandu-
- har utvecklat ett ögoningrepp
som han utför i avlägsna områden.
Hans mobila klinik
ger tusentals människor hopp.
I dag ger sig Teteeni i väg
för att träffa honom.
Hon har arrangerat den enda
form av transport som finns här:
En vän har erbjudit sig att
bära henne en mil till kliniken.
Trots att dr Ruits ingrepp
ofta lyckas-
- finns det en risk för att.
Teteenis ögon är för illa däran.
Han kan inte lova något.
Dorambas skolhus
har blivit operationssal.
Det tar bara dr Ruit en halvtimme
att ta bort de grumliga linserna.
Så ersätter han dem med syntetiska
linser, som han själv tillverkar.
I Väst kan det här ingreppet
kosta 8000 dollar.
Men tack vare välgörenhet behöver
dr Ruits patienter inte betala.
Nu när operationen är över
kan Teteeni bara vänta.
Bara 24 timmar efter operationen-
- väntar Teteeni med andra patienter
på att få bort bandagen.
Förhoppningsvis
har hon fått synen tillbaka.
Nu ska vi se.
För Teteeni
är det sanningens ögonblick.
Titta på mig. Titta här.
Kan du se? Vad ser du?
Din mun och näsa.
Hur många fingrar håller jag upp?
Fem.
Och nu?
Två.
Rör vid min näsa med fingret.
Där är den.
Jaså?
Kan du klappa mig på kinden?
Ta det försiktigt.
Hur kändes det?
Härligt.
För första gången på tre år
kan Teteeni se.
Må himlen belöna dr Ruit.
För några ögonblick sen
kunde jag inte se.
Men det kan jag nu.
Mina problem är borta nu.
Mitt hjärta är fyllt av ljus.
Vid Himalayas utlöpare förlänger
modern läkarvetenskap folks liv.
Men ännu högre upp i bergen
är det döden som blir en utmaning.
Dho Tarap är ett av världens
högst belägna samhällen.
Här lever buddhister
i nästan fullständig isolering.
När någon dör på den här höjden-
- är det en utmaning
att ta hand om liket.
I går kväll
inträffade ett dödsfall.
70-årige Nombe-la gick bort-
- och nu gör hans familj kroppen
klar för en buddhistisk begravning.
Mannen som har hand om begravningen
är den helige lama Namgyal.
Nombe-la var en väldigt god man.
Han arbetade hårt
och uppfostrade fina barn.
Begravningen måste äga rum snart-
- för kroppen kan locka rovdjur
och sprida sjukdomar.
Men när man lever på världens tak
är möjligheterna begränsade.
Buddhister begraver inte sina döda.
Här växer inga träd, så det
finns inget trä till en kremering.
Lösningen är en helig ritual
som är äldre än buddhismen.
En himlabegravning.
En himlabegravning
är en speciell tradition här.
För att kunna utföra ritualen får
lama Namgyal hjälp av en expert.
Bharmay Furba
är begravningsentreprenör.
Som icke-buddhist är han den ende
som får utföra den här uppgiften.
Lamorna får inte göra det jag gör.
Jag har utfört
många himlabegravningar.
Men jag behöver fortfarande
lite whisky för att göra det.
Processionen går i en och en halv
timme till en helig klippavsats-
- där man har utfört
himlabegravningar i över 1000 år.
Här möter de
bergens mest effektiva asätare.
Gamar.
I årtusenden har buddhister
varit beroende av gåsgamen-
- och lammgamen för att kunna
göra sig av med sina döda.
Fåglarna förtär ett lik snabbt,
innan det sprider sjukdomar.
Det ses som en helig handling
som livnär en annan varelse.
För dem är Nombe-las kropp
nu ett tomt kärl.
Hans själ har vandrat vidare
till ett annat rike.
Nombe-las söner ger sin far
de sista hedersbetygelserna.
Men de vill inte närvara
vid det som nu ska äga rum.
För att gamarna ska
förtära Nombe-las lik snabbt-
- underlättar Bharmay för dem.
Nu är Nombe-las kropp borta
och kan inte sprida sjukdomar.
I bergen är alla levande varelser
beroende av varandra.
Nombe-las kött och blod
kommer nu gamarna till nytta.
Det är god karma.
För att överleva i bergen
måste man förstå dem.
Bergens livsmiljöer
kan vara skoningslösa.
Men med hjälp av uppfinnings-
rikedom, beslutsamhet-
- påhittighet och mod-
- är det möjligt att skapa sig
ett liv på världens tak.
När "Human Planet" -teamet
filmade mongoliska örnjägare-
- blev sökandet efter en räv
som att hitta en nål i en höstack.
Att hänga med jägarna var otroligt
svårt i det mongoliska landskapet.
Altajbergen i Mongoliet.
Teamet filmar Sailau, sonen Berik
och deras jakt med örnen Balapan.
Kameraman Keith Partridge träffade.
Berik och hans nya kyckling i juni.
Det är november och bitande kallt.
En idealisk jakttid-
- eftersom vargar, rävar och kaniner
har tjock vinterpäls.
De gamla ryska lastbilarna
är dock inte anpassade för kylan.
Förarna hittar på en udda lösning.
Keith väljer ett annat färdmedel.
Jag har inte ens ridit på åsna
på stranden i Blackpool.
Nu ska vi dit upp på en sådan.
Heter min häst något?
Vi döper dem inte i Mongoliet.
Vi omnämner dem enligt färg.
Mongolerna har mer än 300 ord...
för att beskriva hästars färg.
Oj.
För att sätta fart sparkar du lätt.
Sedan säger du "shu".
Ska vi följa Agii? Tack.
Shu.
Shu!
Till sist får Keith in rätt växel
och kommer i väg.
Efter tre timmar
är lastbilarna i fatt.
Keith är glad att slippa hästen.
Vad tycker han?
Du var duktig.
Men hästen var ännu duktigare.
Du är en bra man trots näsan.
Trots näsan?
Är den för stor?
Ja.
Den kommer att förfrysa den.
Så där. Nu förfryser jag den inte.
Keith ska testa en liten örnkamera.
Sailau har tillverkat en sele
till den.
Andra kameror ger bättre
bildkvalité men är större.
Det är en ständig balansgång
mellan det praktiska och kvalité.
Vi får se hur det går.
Sailaus örn tycks inte påverkas
av kameran på ryggen.
Därför försöker de med en tyngre
kamera med hög bildupplösning.
Hoppas det fungerar.
Fågeln kanske inte orkar.
"Flygplanet"
kanske blir överbelastat.
Örnen flyger obehindrat.
Keith och teamet tittar
ihop med regissör Nicolas Brown.
Ett spänt ögonblick.
Lokalborna gör dem sällskap. De
har aldrig sett sina örnar så här.
Huvan är av. Där kommer den i väg.
Oj!
Herregud vad häftigt.
Titta på huvudet!
Titta hur den lutar med huvudet.
Jösses!
Visst är det häftigt?
Nästa dag följer de med Berik och
hans örn på deras första rävjakt.
Jägarna använder sig av "sweepers",
män som lockar fram rävarna.
Teamet måste gå från topp till topp
för att örnarna ska se rävarna.
Berik tror att räven gömmer sig
bakom det här berget-
- bakom telegrafledningarna.
Han vill vänta på en av topparna.
Det verkar vettigt att gå dit.
Bäst du snabbar dig.
Han är redan på väg.
Teamet packar snabbt
och skyndar efter jägarna.
Men så snart Keith börjar filma
tycks planen ändras igen.
Sailau har gett sig av igen.
Dags att gå. Vi som just kom hit.
Sailau och Berik red mellan
topparna med teamet efter sig-
- som en ständig tafatt-lek
i den tunna bergsluften.
När de nästan var helt utmattade
stod de inför ett nytt problem.
Var är Sailau?
De ringer regissören.
Nic. Det är Keith, hör du mig?
Ja, hur är det?
Vi är på dagens tredje bergskedja.
Vi har inte filmat något ännu.
Vilken bergskedja är ni på nu?
Den som det visste.
Bakom oss finns topparna utan snö.
Terrängen är ganska vild.
Det är en bra plats
att gömma sig på vid fara.
Är det en hund framför stolpen?
Vi tittar efter.
Det är ingen varg, det är en ko.
Jag sa inte att det var en varg.
Helt sant, Zubin.
Börjar vi yra nu
på dagens tredje bergskedja?
Vill ni ha chokladbitar?
Agii, varje dag, precis när vi tror
att vi ska svimma...
Man kan bryta tänderna på den.
Agii, kan du förvara dem
lite varmare?
De ger sig av igen. De börjar undra
om de ska få filma någon jakt.
Men så får de goda nyheter.
Vi har sett en räv.
Den rörde sig snabbt uppför backen.
Killarna är där nu
för att se var den gömmer sig.
Ute på snön syns de ganska väl
som en svart prick som rör sig.
Men annars är det
som att hitta en nål i en höstack.
Plötsligt hörs ett rop
och jakten är i gång.
Alla ur bild.
Nu.
Räven kom undan i sista stund.
Både Balapan och teamet har lärt
sig mycket av sin första jakt.
Men teamet måste filma
en framgångsrik jakt.
Efter flera frustrerande dagar
är pressen stor.
Tiden håller på att rinna ut.
Det har inte sett bra ut.
Precis som teamet tänker ge upp
hörs ett rop.
Keith vet att detta är hans och.
Balapans stora chans att lyckas.
Vi fick den nog. Jösses.
När ropen kommer går det från 0
till 1000 km/h på några sekunder.
Hjärtat bankar när man jobbar så.
Man måste reagera på ett bra sätt-
- och fokusera på det man ska göra.
När adrenalinet pumpar kan man bli
distraherad. Man måste skärpa sig-
- och fokusera på att få sina bilder
och få det att funka.
Och bygga relationer
med de man jobbar med.
Så att de litar på oss-
- och låter oss ta del av vad som är
en ganska privat del av deras liv.